ירוק בעיניים - שלוה,
ציפורים מדברות אהבה,
שופע מלא ודומע,
את נפשי בתוכו שוב גומע.
רסיסים של עפר נדחקים
בין קולות של עלים צוחקים,
אדמה בדממה מבקשת
לא ליפול בצלך שוב ברשת.
עננים של שלוה יפזרוךָ
ורוחות הצפון יקחוךָ,
עת אשוב כמו אז לשמיים,
בשלוה,
עם ירוק בעיניים.
תגובות
העיניים שלי נהיות ירוקות כשאני שלווה!!
(אולי את מקדישה לי? |מקווה|)
זה יפה יפה יפה!
אשרייך שזכית!
בדיוק חשבתי מה שלומו היום...
אין לי מילם!
סוף מדהים!!!
הרשת לעצמך להתפזר עם המשקלים |נו נו נו|
אבל בזכות כמה שורות נהדרות נוותר לך הפעם (:
בעזרתו יתברך נאמין באמת
(כמו שיש לי?.. :))
אדרת, קוראים אותך מרחוק. יש לך סגנון שהוא פשוט את.
שזה מקסים.
הבית האחרון תפס אותי חזק, "עת אשוב כמו אז לשמיים..." - מעניין מתי זה "כמו אז"
ואיך השמיים האלו נראים. יש לי ניחוש.
תמשיכי לשיר את עצמך בחן.
אוהבת כ"כ.
אבל שקראתי תהתחלה זה פשוט הזכיר לי
משהו ששמעתי...=) חחח..
יש עומק..
וזה כול-כך מראה את היתחברות אל הטבע..
"ירוק בעיניים - שלוה, ציפורים מדברות אהבה,"
ועוד משהו .."בלי חרוזים זה לא שיר"
חחח..המבין יבין.
עלו והצליחו.
אליעד.
כשהתחלתי לכתוב, הייתי כותבת רק בחרוזים.
מאז התחלתי לכתוב בלעדיהם, שירים בחרוזים פחות עושים לי את זה...
אבל הפעם--
זה פשוט עשה לי את זה...
היי ברוכה!