שדות חיטה ועצי אקליפטוס
יש מתיחות בגזרה
עפיפון בשמים מנמיך טוס
מחובר אליו בקבוק תבערה
אני מזיע ונגמרים לי המדים
נערך עם כולם להפרות סדר
מתקרבים לגדר ארבעה חשודים
אני נזהר, אמא, אני בסדר
שירה
שברי כוונות טובות
ב' באלול תשע"ז (24.8.2017)
דע לך, אלי, אני כאן
נשרף בלהבות
אדם תלוש, אתה רואה,
נותרו רק עקבות
ומה נשאר ממני מלבד
שברי כוונות טובות?
אתה מטושטש לי מבעד
מסכי שאר האהבות.
הייתי מספיק טיפש לזלזל,
לוותר על התקוות
להיות קרוב אליך:
הן היו לי כואבות.
אמור: הישנו פתח תקווה
אחרי כל התקוות?
והאם עוד יש תשובה
אחרי כל התשובות?
ראה הדרכים שהלכתי,
הרחוקות גם הקרובות,
האם
נשרף בלהבות
אדם תלוש, אתה רואה,
נותרו רק עקבות
ומה נשאר ממני מלבד
שברי כוונות טובות?
אתה מטושטש לי מבעד
מסכי שאר האהבות.
הייתי מספיק טיפש לזלזל,
לוותר על התקוות
להיות קרוב אליך:
הן היו לי כואבות.
אמור: הישנו פתח תקווה
אחרי כל התקוות?
והאם עוד יש תשובה
אחרי כל התשובות?
ראה הדרכים שהלכתי,
הרחוקות גם הקרובות,
האם
3
שירה
הדוגית
א' בכסלו תשע"ח (19.11.2017)
במרחבים, באפילתם הסמיכה, אני נודד
עם תיק דל ולחם ניקודים לא-משביע.
מן המחנה אני מודד את האופק
נכזב, כושל והולך, ואיני מופתע:
ולהוי ידוע כי כך דרכם של אופקים,
שנסתרים איש מאחורי רעהו,
ספק עושים שחוק מנושאי התיקים,
ממואסי הלחם הקלוקל,
ספק מצטנעים.
בקרקע הדוגית הקטנה שלי
חורים. ראו:
איזו סימטרה מופלאה
לנקבים הללו.
רואים דרכם את הים הגדול,
את כוחו
עם תיק דל ולחם ניקודים לא-משביע.
מן המחנה אני מודד את האופק
נכזב, כושל והולך, ואיני מופתע:
ולהוי ידוע כי כך דרכם של אופקים,
שנסתרים איש מאחורי רעהו,
ספק עושים שחוק מנושאי התיקים,
ממואסי הלחם הקלוקל,
ספק מצטנעים.
בקרקע הדוגית הקטנה שלי
חורים. ראו:
איזו סימטרה מופלאה
לנקבים הללו.
רואים דרכם את הים הגדול,
את כוחו
3
שירה
ישנם זמנים כאלה
כ"ז בתשרי תשע"ח (17.10.2017)
ישנם זמנים כאלה, ישנן חוויות,
שהמציאות בם ברורה והאמיתות גלויות.
הן יוצאות מהסתרים בהן היו חבויות
בימים של שמחה, ולהבדיל, גם לוויות
ובאחרונות תהום עמוקה פעורה
מפרדת בין להיות ללא-להיות.
המחשבה אובדת יתומה בין תהיות
כמו הד הולך וחוזר בגאיות
והזיכרון לבדו ימשיך לחיות
את אותם זמנים, אותן חוויות.
שהמציאות בם ברורה והאמיתות גלויות.
הן יוצאות מהסתרים בהן היו חבויות
בימים של שמחה, ולהבדיל, גם לוויות
ובאחרונות תהום עמוקה פעורה
מפרדת בין להיות ללא-להיות.
המחשבה אובדת יתומה בין תהיות
כמו הד הולך וחוזר בגאיות
והזיכרון לבדו ימשיך לחיות
את אותם זמנים, אותן חוויות.
4
שירה
אמירה
י"ד בתשרי תשע"ח (4.10.2017)
בירחון של שירה עכשווית
תיאורים מעוררי-עווית:
אם יצאת קצת גס -
אז התוכן נכנס.
תח-תחתית של חבית.
והערתי אחרי אלף סליחות:
"אפשר להיות בוטים פחות".
ומריבוי גסויות
הם עברו לשטויות
כי נגמרו הפרות לשחוט.
כל אחד נהיה לי 'בועט'
וזה מחריף מעת לעת.
אם אין אמירה,
זה בכלל לא נורא,
רק תניחו בצד את העט.
אבל בשירה זה הולך אחרת,
שהמילה הגסה היא ביקורת.
אז
תיאורים מעוררי-עווית:
אם יצאת קצת גס -
אז התוכן נכנס.
תח-תחתית של חבית.
והערתי אחרי אלף סליחות:
"אפשר להיות בוטים פחות".
ומריבוי גסויות
הם עברו לשטויות
כי נגמרו הפרות לשחוט.
כל אחד נהיה לי 'בועט'
וזה מחריף מעת לעת.
אם אין אמירה,
זה בכלל לא נורא,
רק תניחו בצד את העט.
אבל בשירה זה הולך אחרת,
שהמילה הגסה היא ביקורת.
אז
4
שירה
דומיה
ז' באלול תשע"ז (29.8.2017)
מה כבדה המשמעות
על כתפי ההברות,
המילים.
ומי חסין כשתיקה?
מי כמוה ממלא כל חדרים,
ממלא כל נפשות,
מגשר כל פערים?
מלאה וריקה בה בעת ממשמעות.
הדיבור הוא צורך,
נוחות.
והנוכחות
של השתיקה
במישור אחר.
על כתפי ההברות,
המילים.
ומי חסין כשתיקה?
מי כמוה ממלא כל חדרים,
ממלא כל נפשות,
מגשר כל פערים?
מלאה וריקה בה בעת ממשמעות.
הדיבור הוא צורך,
נוחות.
והנוכחות
של השתיקה
במישור אחר.
3
לך דומיה תהילה
"
עולמך תראה בחייך,
ואחריתך לחיי העולם הבא ותקותך לדור דורים.
לבך יהגה תבונה,
פיך ידבר חכמות
ולשונך ירחיש רננות.
עפעפיך יישירו נגדך, עיניך יאירו במאור תורה
ופניך יזהירו כזוהר הרקיע.
שפתותיך יביעו דעת וכליותיך תעלוזנה מישרים
ופעמיך ירוצו לשמוע דברי עתיק יומין.
"
(ברכות יז.)
"...וְכָל שֶׁכֵּן שֶׁצָּרִיךְ לְהִזָּהֵר עַד מְאֹד מִלְּלַמֵּד חוֹבָה עַל כְּלַל יִשְׂרָאֵל, כִּי הַחֵטְא גָּדוֹל עַד מְאֹד. כְּמוֹ שֶׁמָּצִינוּ בִּפְסָחִים (דף פ''ז:) מַאי דִּכְתִיב (משלי ל' י'): ''אַל תַּלְשֵׁן עֶבֶד אֶל אֲדֹנָו'', (שם י''א) ''דּוֹר אָבִיו יְקַלֵּל וְאֶת אִמּוֹ לֹא יְבָרֵךְ''. אֲפִלּוּ דּוֹר שֶׁאָבִיו יְקַלֵּל וְאִמּוֹ לֹא יְבָרֵךְ, אַל תַּלְשִׁינוֹ אֶל אֲדוֹנָיו זֶה הַקָּדוֹשׁ בָּרוּךְ הוּא... וְכָתַב ''סֵפֶר חֲרֵדִים'' בְּדַף נ''א בְּשֵׁם הַמִּדְרָשׁ, דְּהַשָּׁלִישׁ שֶׁנֶּעֱנַשׁ עֲבוּר שֶׁאָמַר {מלכים ב' ז' י''ט}: ''הִנֵּה ה' עֹשֶׂה אֲרֻבּוֹת בַּשָּׁמַיִם, הֲיִהְיֶה כַּדָּבָר הַזֶּה", כָּךְ אָמַר: וַדַּאי ה' יָכוֹל לַעֲשׂוֹת, אַךְ הַדּוֹר הַזֶּה כְּדוֹר הַמַּבּוּל, שֶׁרָאוּי הָיָה שֶׁיַּעֲשֶׂה אֲרֻבּוֹת בַּשָּׁמַיִם כְּהָתָם דִּכְתִיב {בראשית ז' י''א}: ''וַאֲרֻבֹּת הַשָּׁמַיִם נִפְתָּחוּ'', אֵיךְ אֶפְשָׁר שֶׁלְּדוֹר רַע כָּזֶה יִהְיֶה נֵס גָּדוֹל כָּזֶה? הֵשִׁיבוֹ אֱלִישָׁע הַנָּבִיא: דִּלְפִי שֶׁלִּמֵּד קַטֵּגוֹרְיָא עַל יִשְׂרָאֵל יִרְאֶה וְלֹא יֹאכַל".
(שמירת הלשון, שער התבונה, פרק ז)
תגובות:
מסר ליוצר | שיחה עם היוצר
שירה
בנייר
י"ד באב תשע"ז (6.8.2017)
חריטת עופרת עמוקה
וראש עמוס במחשבות.
לא מספיק טוב, הוא אומר,
האלגוריות לא די טובות.
אבל מה הוא רוצה, הרי
הוא יודע
אין די דימויים
אין די לשונות
ואת שטף הדימומים
אי אפשר לאצור בנייר.
וראש עמוס במחשבות.
לא מספיק טוב, הוא אומר,
האלגוריות לא די טובות.
אבל מה הוא רוצה, הרי
הוא יודע
אין די דימויים
אין די לשונות
ואת שטף הדימומים
אי אפשר לאצור בנייר.
2