בעזהי"ת.
עֵת הַסּוֹף הִגִּיעָה
לוֹ צִפִּיתִי.
וְהִנֵּה, רַק עָבַרְתִּי
קַו הַגְּבוּל,
וּמָטָר הַשְּׁאֵלוֹת נִתַּח
מִכָּל עֶבֶר.
אַךְ בְּהַגִיעַ הָרֶגַע
שֶׁלִּי,
נוֹכַחְתִּי לָדַעַת כִּי אֵינִי
מוּכָנָה לוֹ.
נִצֶּבֶתְּ בְּעֶמְדַּת מִגְנָנָה,
הֵשַׁבְתִּי לֹא
לְכֻּלָּם.
וְכָּעֵת, מוּל תִּקְוָה
[אוֹ אוּלַי אַשְׁלָיָה]
מְנוּפֶּצֵת,
מְבַקֶּשֶׁת
שירה
וְאוּלַי אֵינִי מֵבִין דָּבָר
י"ג באדר א׳ תשע"א (17.2.2011)
בעזהי"ת.
בשלט רחוק, מביט רחוק,
את שוב לובשת לך שמלת כלה,
ואני תקוע בחליפת חיינו.
בשלט רחוק מביט רחוק,
לא אני לא אניח לך,
עד שהאהבה תחזור אלינו.
מֵרָחוֹק מִסְתַּכֵּל אֵיךְ אַט אַט
תּוֹפֶרֶת אַתְּ אֶת שִׂמְלַת הַכַּלָּה שֶׁלָּךְ
וַאֲנִי נִשְׁאָר פֹּה מֵאָחוֹר
מְנַסֶּה לֶאֱסֹף שְׁאֵרִיּוֹת.
וּבְלֵילוֹת נטוּלי יָרֵחַ
אֲנִי זוֹכֵר אֵיךְ הִבְטַחְתִּי
שֶׁיּוֹם
בשלט רחוק, מביט רחוק,
את שוב לובשת לך שמלת כלה,
ואני תקוע בחליפת חיינו.
בשלט רחוק מביט רחוק,
לא אני לא אניח לך,
עד שהאהבה תחזור אלינו.
מֵרָחוֹק מִסְתַּכֵּל אֵיךְ אַט אַט
תּוֹפֶרֶת אַתְּ אֶת שִׂמְלַת הַכַּלָּה שֶׁלָּךְ
וַאֲנִי נִשְׁאָר פֹּה מֵאָחוֹר
מְנַסֶּה לֶאֱסֹף שְׁאֵרִיּוֹת.
וּבְלֵילוֹת נטוּלי יָרֵחַ
אֲנִי זוֹכֵר אֵיךְ הִבְטַחְתִּי
שֶׁיּוֹם
10
שירה
דעיכה - III
כ"ב בתמוז תש"ע (4.7.2010)
בעזהי"ת.
אֲנִי זוֹכֶרֶת יֶלֶד
שֶׁהֵבֵאתָ לִי
פִּתְגָּם פָּשׁוּט. חָשַׁבְתָּ
שֶׁכָּךְ סְתָם אֶפְשָׁר
לוֹ לָאָדָם
לְפָשֶׁט מְצִיאוּת חַיָּיו.
אֵיךְ לֹא הֵבַנְתָּ
שֶׁיֶּשְׁנָן פְּעָמִים
שֶׁהַנֵּר עַצְמוֹ
הוּא הַדּוֹעֵך
[וּלְתַקֵּן אֶת הַנֵּר
אָיִּן.
אוּלַי כְּדַאי לְכַבּוֹת אֶת הַשַּׁלְהֶבֶת].
אֲנִי זוֹכֶרֶת יֶלֶד
שֶׁהֵבֵאתָ לִי
פִּתְגָּם פָּשׁוּט. חָשַׁבְתָּ
שֶׁכָּךְ סְתָם אֶפְשָׁר
לוֹ לָאָדָם
לְפָשֶׁט מְצִיאוּת חַיָּיו.
אֵיךְ לֹא הֵבַנְתָּ
שֶׁיֶּשְׁנָן פְּעָמִים
שֶׁהַנֵּר עַצְמוֹ
הוּא הַדּוֹעֵך
[וּלְתַקֵּן אֶת הַנֵּר
אָיִּן.
אוּלַי כְּדַאי לְכַבּוֹת אֶת הַשַּׁלְהֶבֶת].
12
שירה
דעיכה - II
כ' בתמוז תש"ע (2.7.2010)
בעזהי"ת.
וּלְאַחַר זְמַן אַל תִּתְפַּלֵּא
כַּאֲשֶׁר תַּרְגִּישׁ אוֹתִי
שׁוּב מְרֻחֶקֶת.
הֵן תָּבִין שֶׁלֹּא
לָנֶצַח אוּכַל לְהַסְגִּיר
אֶת רִגְשוֹתָי.
וְעַתָּה עֵת הָלוֹךְ
וְסָגוֹר
עַד תִּפְתַּח אַתָּה
אֶת סוֹגָרֵי לִבִּי.
וּלְאַחַר זְמַן אַל תִּתְפַּלֵּא
כַּאֲשֶׁר תַּרְגִּישׁ אוֹתִי
שׁוּב מְרֻחֶקֶת.
הֵן תָּבִין שֶׁלֹּא
לָנֶצַח אוּכַל לְהַסְגִּיר
אֶת רִגְשוֹתָי.
וְעַתָּה עֵת הָלוֹךְ
וְסָגוֹר
עַד תִּפְתַּח אַתָּה
אֶת סוֹגָרֵי לִבִּי.
6
שירה
בֶּין חֲלוֹם לְמְצִיאוּת
א' בשבט תש"ע (16.1.2010)
בעזהי"ת.
לְעִתִּים אֲנִי מִתְעוֹרֶרֶת
מְבֻלְבֶּלֶת
בְּמִטָּתִי. וְלֹא יוֹדַעַת
אִם חֲלוֹם הָיָה
זֶה, אוֹ שֶׁמָּא מְצִיאוּת.
בְּחֲלוֹמִי יָשַׁבְנוּ יַחַד
מְחַיְּכִים. וְעַכְשָׁיו
אַף אֲנִי בּוֹדְדָה
יוֹשֶׁבֶת עַל מִטָּתִי
וּמְחַיֶּכֶת.
לְעִתִּים אֲנִי מִתְעוֹרֶרֶת
מְבֻלְבֶּלֶת
בְּמִטָּתִי. וְלֹא יוֹדַעַת
אִם חֲלוֹם הָיָה
זֶה, אוֹ שֶׁמָּא מְצִיאוּת.
בְּחֲלוֹמִי יָשַׁבְנוּ יַחַד
מְחַיְּכִים. וְעַכְשָׁיו
אַף אֲנִי בּוֹדְדָה
יוֹשֶׁבֶת עַל מִטָּתִי
וּמְחַיֶּכֶת.
4
שירה
המסע אל עצמך
ב' בתשרי תש"ע (20.9.2009)
"בערה בי אש, יצאתי לבקש.
ימים סערתי כסופה.
שבתי אל ביתי, למצוא שאת איתי
עד בא הדרך אל סופה."
א- ואש ה'
אשר החלטת להבעיר בתוכך
שר[י]פה
אותי בלי רחמים.
אתה יצאת
לך. לחפש
ולא מצאת דבר.
ב- סובבת סביב עצמך ימים רבים,
ולא מצאת לך מקום בעולם הזה
שאני לא שותפה לו.
[הרהרתי. בדבר הנעשה
בלעדי האמת הפנימית שלך
לא יחזיק מעמד זמן
ימים סערתי כסופה.
שבתי אל ביתי, למצוא שאת איתי
עד בא הדרך אל סופה."
א- ואש ה'
אשר החלטת להבעיר בתוכך
שר[י]פה
אותי בלי רחמים.
אתה יצאת
לך. לחפש
ולא מצאת דבר.
ב- סובבת סביב עצמך ימים רבים,
ולא מצאת לך מקום בעולם הזה
שאני לא שותפה לו.
[הרהרתי. בדבר הנעשה
בלעדי האמת הפנימית שלך
לא יחזיק מעמד זמן
9
שירה
חמישה עשר בו.
ט"ו באב תשס"ט (5.8.2009)
בעזהי"ת.
לֹא אֲחוֹלֵל בַּכְּרָמים
[הֵן פָּסַק זֶה
הַמָּחוֹל לִפְנֵי אֵלּוּ
שָׁנִים],
גַּם לֹא אֵפְגוֹשְׁךָ.
לֹא תְּחִלָּה לֹא
סוֹף לוֹ.
כֻּלּוֹ סוֹבֵב
אוֹתָנוּ
מַעְגָּלִים. מִתְנַתְקים
וּמִתְחַבְּרִים בַּסּוֹף
לְמָחוֹל אֶחָד מְשֻׁתָּף.
לֹא אֲחוֹלֵל בַּכְּרָמים
[הֵן פָּסַק זֶה
הַמָּחוֹל לִפְנֵי אֵלּוּ
שָׁנִים],
גַּם לֹא אֵפְגוֹשְׁךָ.
לֹא תְּחִלָּה לֹא
סוֹף לוֹ.
כֻּלּוֹ סוֹבֵב
אוֹתָנוּ
מַעְגָּלִים. מִתְנַתְקים
וּמִתְחַבְּרִים בַּסּוֹף
לְמָחוֹל אֶחָד מְשֻׁתָּף.
8
דבר תורה
חטא דוד ובת שבע?
ל' בסיוון תשס"ט (22.6.2009)
בעזהי"ת.
בשמואל ב', פרק י"א מסופר על חטא דוד ובת שבע דוד רואה אישה מתקדשת מטומאתה.
הוא שואל את משרתיו לשמה, ונודע לו שזאת בת שבע אשת אוריה החיתי.
דוד מבקש שישלחו אותה אליו, ולאחר זמן מה בת שבע מודיעה לו שהיא הרה.
דוד חושש מתוצאות מעשהו ומבקש שישלחו אליו את אוריה החיתי מהמלחמה.
יואב -שר הצבא- אכן שולח את אוריה לדוד ודוד מנסה לשכנעו שילך לביתו (על מנת שיחשוב שבת שבע בהיריון ממנו).
אוריה
בשמואל ב', פרק י"א מסופר על חטא דוד ובת שבע דוד רואה אישה מתקדשת מטומאתה.
הוא שואל את משרתיו לשמה, ונודע לו שזאת בת שבע אשת אוריה החיתי.
דוד מבקש שישלחו אותה אליו, ולאחר זמן מה בת שבע מודיעה לו שהיא הרה.
דוד חושש מתוצאות מעשהו ומבקש שישלחו אליו את אוריה החיתי מהמלחמה.
יואב -שר הצבא- אכן שולח את אוריה לדוד ודוד מנסה לשכנעו שילך לביתו (על מנת שיחשוב שבת שבע בהיריון ממנו).
אוריה
18
שירה
כי עם שוב חוזר...
י"ב בניסן תשס"ט (6.4.2009)
בעזהי"ת.
וְאִם תֹּאמְרוּ שֶׁזֶּה כְּבָר לֹא
עוֹשֶׂה אֶת זֶה,
אָשִׁיב לָכֶם כִּי לֹא הַזְּמַן וְהַמֶּרְחָק
הֵם שֶׁקּוֹבְעִים אֶת הַכִּסּוּפִים שֶׁבְּלִבִּי.
וְאִם תֹּאמְרוּ כִּי לֹא מְצִיאוּתִי
זֶה הַדָּבָר,
לֹא אָשִׁיב לָכֶם. עֻבְדָּה
הִיא הַנִרְקֶמֵת לְעֵינֵנוּ בִּמְהִירוּת.
וְהַיּוֹם, דּוֹמַעַת אֲנִי
מֵרֹב הִתְרַגְּשׁוּת.
כִּי עַם שׁוּב חוֹזֵר לְאַרְצוֹ
וַאֲנִי-לְבֵיתִי.
וְאִם תֹּאמְרוּ שֶׁזֶּה כְּבָר לֹא
עוֹשֶׂה אֶת זֶה,
אָשִׁיב לָכֶם כִּי לֹא הַזְּמַן וְהַמֶּרְחָק
הֵם שֶׁקּוֹבְעִים אֶת הַכִּסּוּפִים שֶׁבְּלִבִּי.
וְאִם תֹּאמְרוּ כִּי לֹא מְצִיאוּתִי
זֶה הַדָּבָר,
לֹא אָשִׁיב לָכֶם. עֻבְדָּה
הִיא הַנִרְקֶמֵת לְעֵינֵנוּ בִּמְהִירוּת.
וְהַיּוֹם, דּוֹמַעַת אֲנִי
מֵרֹב הִתְרַגְּשׁוּת.
כִּי עַם שׁוּב חוֹזֵר לְאַרְצוֹ
וַאֲנִי-לְבֵיתִי.
12
קטע
אתה מסתכל מעלה...
כ"א באדר תשס"ט (17.3.2009)
בעזהי"ת.
אתה מסתכל מעלה. כלפי השמים.
ואז אתה שם לב שאתה עובר בינות צוקים מחודדים,
בתוך גיא.
ומול כל ההוד הזה, אתה מרגיש כל כך קטן.
אולי לזה התכוונו כולם כשאמרו שיש כל כך הרבה מה ללמוד מהמדבר.
תמיד הקשבת להם והנהנת.
[לשם נימוס, כן? לא מעבר]
הרי אף פעם לא הבנת אותם.
תמיד שנאת את המדבר. חם שם.
ענווה. כך כולם קוראים לזה.
לא, לא ליכולת להקטין את עצמך.
אלא
אתה מסתכל מעלה. כלפי השמים.
ואז אתה שם לב שאתה עובר בינות צוקים מחודדים,
בתוך גיא.
ומול כל ההוד הזה, אתה מרגיש כל כך קטן.
אולי לזה התכוונו כולם כשאמרו שיש כל כך הרבה מה ללמוד מהמדבר.
תמיד הקשבת להם והנהנת.
[לשם נימוס, כן? לא מעבר]
הרי אף פעם לא הבנת אותם.
תמיד שנאת את המדבר. חם שם.
ענווה. כך כולם קוראים לזה.
לא, לא ליכולת להקטין את עצמך.
אלא
4
שירה
קריסטל נאכט
י"ב בטבת תשס"ט (8.1.2009)
בעזהי"ת.
צליל הזכוכיות הנשברות
עוד מרעיש באוזניי
כמו עדיין נמצאת אני
שוכבת במיטתי, מסתתרת בשמיכה
מפני עשרות צלבים
המתרוצצים בעיירתי ומנפצים את חיי
[המשתקפים בחלונותיה].
ילדה קטנה ומבוהלת
חובקת בידה בובה
ובידה השניה
עוד נשארה
התחושה של אביה
האוחז בה טרם
נחטף גם הוא.
ומבעד לדלת, הסתנן לו
ריח העשן העולה
מספר התורה השרוף
אותיותיו פורחות
צליל הזכוכיות הנשברות
עוד מרעיש באוזניי
כמו עדיין נמצאת אני
שוכבת במיטתי, מסתתרת בשמיכה
מפני עשרות צלבים
המתרוצצים בעיירתי ומנפצים את חיי
[המשתקפים בחלונותיה].
ילדה קטנה ומבוהלת
חובקת בידה בובה
ובידה השניה
עוד נשארה
התחושה של אביה
האוחז בה טרם
נחטף גם הוא.
ומבעד לדלת, הסתנן לו
ריח העשן העולה
מספר התורה השרוף
אותיותיו פורחות
7
שירה
*
ט"ז בחשוון תשס"ט (14.11.2008)
בעזהי"ת.
'ככה זה'
מָה שֶׁרָצִיתֶם יוֹתֵר מֵהַכֹּל,
[אֲפִלּוּ יוֹתֵר מֵהָרָצוֹן הֲכִי גָּדוֹל שֶׁלָּכֶם
כָּךְ חֲשַׁבְתֶּם]
קָרָה לֹא כְּפִי שֶׁרָצִית.
וְאַתְּ נִשְׁבֶּרֶת לִי מוּל הָעֵינַיִם
וַאֲנִי, מָה אֲנִי אֲמוּרָה לַעֲשׂוֹת?
וְאוּלַי תּוֹרִי לְהִשָּׁבֵר
כִּי רוֹאָה אֲנִי אֶת תְּמִימוּתֵךְ
נָמוֹגַה וְלֹא בְּאַשְׁמָתֵךְ.
וְאוּלַי כִּי רוֹאָה אֲנִי
אֶת
'ככה זה'
מָה שֶׁרָצִיתֶם יוֹתֵר מֵהַכֹּל,
[אֲפִלּוּ יוֹתֵר מֵהָרָצוֹן הֲכִי גָּדוֹל שֶׁלָּכֶם
כָּךְ חֲשַׁבְתֶּם]
קָרָה לֹא כְּפִי שֶׁרָצִית.
וְאַתְּ נִשְׁבֶּרֶת לִי מוּל הָעֵינַיִם
וַאֲנִי, מָה אֲנִי אֲמוּרָה לַעֲשׂוֹת?
וְאוּלַי תּוֹרִי לְהִשָּׁבֵר
כִּי רוֹאָה אֲנִי אֶת תְּמִימוּתֵךְ
נָמוֹגַה וְלֹא בְּאַשְׁמָתֵךְ.
וְאוּלַי כִּי רוֹאָה אֲנִי
אֶת
7
שירה
חַיִּים בְּסֶרֶט---
ה' בתמוז תשס"ח (8.7.2008)
בעזהי"ת.
הַשָּׁעוֹן לֹא מְצַלְצֵל שְׁעַת חֲצוֹת
כְּמוֹ בַּסְּרָטִים,
וּבְכָל זֹאת הַשָּׁעָה שְׁתֵּים-עֶשְׂרֵה וּשְׁנֵינוּ חַיִּים בְּסֶרֶט.
[תָּמוּהַּ,לֹא?]
וּבְאֶמְצָעוּת מִלָּה אַחַת קְטַנָּה,
לָחַצְתָּ עַל כַּפְתּוֹר ה'עֲצֹר 'בַּשָּׁלָט,
וַאֲנִי הִתְרַסַּקְתִּי אֶל תּוֹךְ
מְצִיאוּת שְׁחוֹרָה מִשְּׁחוֹר.
מוּזָר איך פִּתְאוֹם אָדָם מַרְגִּישׁ בְּכָל איבריו.
פָּנִים
הַשָּׁעוֹן לֹא מְצַלְצֵל שְׁעַת חֲצוֹת
כְּמוֹ בַּסְּרָטִים,
וּבְכָל זֹאת הַשָּׁעָה שְׁתֵּים-עֶשְׂרֵה וּשְׁנֵינוּ חַיִּים בְּסֶרֶט.
[תָּמוּהַּ,לֹא?]
וּבְאֶמְצָעוּת מִלָּה אַחַת קְטַנָּה,
לָחַצְתָּ עַל כַּפְתּוֹר ה'עֲצֹר 'בַּשָּׁלָט,
וַאֲנִי הִתְרַסַּקְתִּי אֶל תּוֹךְ
מְצִיאוּת שְׁחוֹרָה מִשְּׁחוֹר.
מוּזָר איך פִּתְאוֹם אָדָם מַרְגִּישׁ בְּכָל איבריו.
פָּנִים
31
קטע
ממעמקים
ז' בסיוון תשס"ח (10.6.2008)
בעזהי"ת.
ספינתי שטה רגועה על גלי ים חיי.
כמו בלי דעת שמסביבה הגלים שוצפים וקוצפים.
ולפתע יד נעלמת מפילה אותי מטה. אל תוך הסערה.
אני כמעט ונבלעת בתוכה,
עד ששמת לב אתה.
וזרקת לעברי גלגל הצלה.
על סף קריסה אחזתי בו
מחכה שתמשה אותי מהמים.
וכשעליתי בחזרה לספינתי
מאוששת,
מיהרת לשחרר החבל מידך
פן יסתבך החבל ויקשר בחוזקה
בלי יכולת להשתחרר.
ואני, הרי קשורה
ספינתי שטה רגועה על גלי ים חיי.
כמו בלי דעת שמסביבה הגלים שוצפים וקוצפים.
ולפתע יד נעלמת מפילה אותי מטה. אל תוך הסערה.
אני כמעט ונבלעת בתוכה,
עד ששמת לב אתה.
וזרקת לעברי גלגל הצלה.
על סף קריסה אחזתי בו
מחכה שתמשה אותי מהמים.
וכשעליתי בחזרה לספינתי
מאוששת,
מיהרת לשחרר החבל מידך
פן יסתבך החבל ויקשר בחוזקה
בלי יכולת להשתחרר.
ואני, הרי קשורה
2
שירה
זיכרון ישן
ג' באייר תשס"ח (8.5.2008)
בעזהי"ת.
"אל תבכי אחות קטנה, זה לא פשוט את מבינה..."
יפתי, לא אוכל לסבול את מראה פנייך המיוסרות.
שמא בגללי ושמא בגלל אחר.
היכן פנייך המאירות.
ההפכו והיו לזיכרון.
יפתי, עינייך הבוכיות לא מיטיבות איתך.
לא דמעות של טהרה הן. גם לא של פורקן.
רק של כאב. שאם לא תעזרי לעצמך- לא יחלוף.
כן, גם לא זה שגרם לכאב.
יפתי, העלי נא חיוך על שפתייך.
הפכי נא את היאוש לתקווה.
"אל תבכי אחות קטנה, זה לא פשוט את מבינה..."
יפתי, לא אוכל לסבול את מראה פנייך המיוסרות.
שמא בגללי ושמא בגלל אחר.
היכן פנייך המאירות.
ההפכו והיו לזיכרון.
יפתי, עינייך הבוכיות לא מיטיבות איתך.
לא דמעות של טהרה הן. גם לא של פורקן.
רק של כאב. שאם לא תעזרי לעצמך- לא יחלוף.
כן, גם לא זה שגרם לכאב.
יפתי, העלי נא חיוך על שפתייך.
הפכי נא את היאוש לתקווה.
7
מכתב
הקשב לדממה---
כ"ד בניסן תשס"ח (29.4.2008)
בעזהי"ת.
שלום, ילד.
אתה אולי לא שומע ממני, אבל זה לא אומר דבר.
אני פה. איתך. לא הלכתי.
תקשיב לדממה. לא מביכה היא, כי אם מבורכת.
לא כי נגמרו המילים, אלא כי אין עוד מה להוסיף.
יקר, אין זה משנה שאין ביכולתך להביע את אשר בליבך.
הרי אני יודעת.
נשמה אחת לנו, הלא כן?
דום והקשב לה. לדממה. היא אומרת משהו.
דום ותתמלא. אחר כן* תדבר. לכל זמן ועת. כן, גם לזה.
ואל תדאג.
שלום, ילד.
אתה אולי לא שומע ממני, אבל זה לא אומר דבר.
אני פה. איתך. לא הלכתי.
תקשיב לדממה. לא מביכה היא, כי אם מבורכת.
לא כי נגמרו המילים, אלא כי אין עוד מה להוסיף.
יקר, אין זה משנה שאין ביכולתך להביע את אשר בליבך.
הרי אני יודעת.
נשמה אחת לנו, הלא כן?
דום והקשב לה. לדממה. היא אומרת משהו.
דום ותתמלא. אחר כן* תדבר. לכל זמן ועת. כן, גם לזה.
ואל תדאג.
9
שירה
בואי כלה
ט' באדר א׳ תשס"ח (15.2.2008)
בעזהי"ת.
תֹּם לִבֵּךְ וְטֹהַר פנייך
מִשְׁתַּקְּפִים
בְּעֵינַי הַזכוֹת, מְלֵאוֹת הַדְּמָעוֹת.
וְאוֹרֵךְ גַּם הוּא מִשְׁתַּקֵּף
בְּשֹׁבָל פוּרְקני,
בּוֹ כְּאֵב וְעֶרְגָּה
מְשַׁמְּשִׁים בְּעִרְבּוּבְיָה.
בּוֹאִי כַּלָּה.
תֹּם לִבֵּךְ וְטֹהַר פנייך
מִשְׁתַּקְּפִים
בְּעֵינַי הַזכוֹת, מְלֵאוֹת הַדְּמָעוֹת.
וְאוֹרֵךְ גַּם הוּא מִשְׁתַּקֵּף
בְּשֹׁבָל פוּרְקני,
בּוֹ כְּאֵב וְעֶרְגָּה
מְשַׁמְּשִׁים בְּעִרְבּוּבְיָה.
בּוֹאִי כַּלָּה.
16
שירה
הכל כרגיל
י"ח באייר תשע"א (22.5.2011)
בעזהי"ת.
חָשַׁבְתְּ שֶׁאֲנִי מְאֻפֶּקֶת,
לֹא חוֹשֶׂפֶת רְגָשׁוֹת.
אוּלַי פָּשׁוּט הִרְגַּשְׁתִּי
שֶׁמִּלְּבַדֶּךְ, אֵין מִי שֶׁיִּתְמֹך.
אֲבָל אוֹתַךְ, כְּמוֹ סֶלַע,
לְאַט לְאַט שָׂחֲקוּ דִמְעוֹתָיי.
אָז בָּכִיתִי בְּשֶׁקֶט
לְבַד בַּלֵּילוֹת,
וְהִשְׁתַּדַּלְתִּי שֶׁיְּלָלוֹת הַבֶּכִי לֹא יִפְרְצוּ
אֶת גְּבוּלוֹת מִטָּתִי.
אַף אֶחָד לֹא שָׁמַע דָּבַר
הַשֶּׁבַח
חָשַׁבְתְּ שֶׁאֲנִי מְאֻפֶּקֶת,
לֹא חוֹשֶׂפֶת רְגָשׁוֹת.
אוּלַי פָּשׁוּט הִרְגַּשְׁתִּי
שֶׁמִּלְּבַדֶּךְ, אֵין מִי שֶׁיִּתְמֹך.
אֲבָל אוֹתַךְ, כְּמוֹ סֶלַע,
לְאַט לְאַט שָׂחֲקוּ דִמְעוֹתָיי.
אָז בָּכִיתִי בְּשֶׁקֶט
לְבַד בַּלֵּילוֹת,
וְהִשְׁתַּדַּלְתִּי שֶׁיְּלָלוֹת הַבֶּכִי לֹא יִפְרְצוּ
אֶת גְּבוּלוֹת מִטָּתִי.
אַף אֶחָד לֹא שָׁמַע דָּבַר
הַשֶּׁבַח
5
שירה
דעיכה - I
כ' בתמוז תש"ע (2.7.2010)
בעזהי"ת.
עָמַדְתִּי כְּמוֹ מִתְבּוֹנֶנֶת
מֵרַחוֹק. רוֹאָה
אֵיךְ הַחֲבָלִים הַקּוֹשְׁרִים
אוֹתָנוּ מַשְׁמִיעִים קוֹל
חֲרִיקָה.
וַאֲנִי אֵינִי
יוֹדַעַת מָה לַעֲשׂוֹת.
וּבֵינְתַיִים מַמְשִׁיכִים הֵם
לְהִפָּרֵם אַט אַט
מְחַכִּים לְךָ
שֶׁתִּגְאַל אוֹתָם מְיִסוּרֶיהֵם
[חָתּוֹךְ אוֹ קָשׁוֹר מֵחָדָשׁ].
עָמַדְתִּי כְּמוֹ מִתְבּוֹנֶנֶת
מֵרַחוֹק. רוֹאָה
אֵיךְ הַחֲבָלִים הַקּוֹשְׁרִים
אוֹתָנוּ מַשְׁמִיעִים קוֹל
חֲרִיקָה.
וַאֲנִי אֵינִי
יוֹדַעַת מָה לַעֲשׂוֹת.
וּבֵינְתַיִים מַמְשִׁיכִים הֵם
לְהִפָּרֵם אַט אַט
מְחַכִּים לְךָ
שֶׁתִּגְאַל אוֹתָם מְיִסוּרֶיהֵם
[חָתּוֹךְ אוֹ קָשׁוֹר מֵחָדָשׁ].
4
שירה
רְגָעִים שֶׁל שְׁתִיקָה
י"ז בתמוז תש"ע (29.6.2010)
בעזהי"ת.
רְגָעִים שֶׁל שְׁתִיקָה
נֶאֱסָפִים
אֶחָד וְעוֹד אֶחָד
לְשָׁעוֹת שֶׁל שֶׁקֶט
אֶחָד אָרֹךְ.
וְאֵינִי יוֹדַעַת דָּבָר. אוּלַי
יִהְיֶה זֶה הַשֶּׁקֶט הָאַחֲרוֹן.
וּלְאַחַריו לֹא יִשָּׁמַע מְאוּם
מִלְּבַד קוֹל לִבֵּנוּ הַבּוֹכֶה.
רְגָעִים שֶׁל שְׁתִיקָה
נֶאֱסָפִים
אֶחָד וְעוֹד אֶחָד
לְשָׁעוֹת שֶׁל שֶׁקֶט
אֶחָד אָרֹךְ.
וְאֵינִי יוֹדַעַת דָּבָר. אוּלַי
יִהְיֶה זֶה הַשֶּׁקֶט הָאַחֲרוֹן.
וּלְאַחַריו לֹא יִשָּׁמַע מְאוּם
מִלְּבַד קוֹל לִבֵּנוּ הַבּוֹכֶה.
6
שירה
השלם מורכב מחלקיו
ד' באייר תש"ע (18.4.2010)
בעזהי"ת.
I- לפעמים אני תוהה
איך להסביר לך ילד,
שגם אם השלם עוד אינו
זה לא מבטל את החלקים
ממנו הוא הורכב.
והיו לנו חלקי רגעים
מושלמים.
בהם אני נתתי לך
ואתה נתת לי
ויחד הרכבנו את השלם.
II- ונכון, זה קשה לראות
כיצד בניין עליו שקדת רבות
מתפרק.
אבל אתה יודע ילד?
לא תמיד זה בגלל שהחלקים
לא מתאימים.
אולי זה רק סימן
שהם
I- לפעמים אני תוהה
איך להסביר לך ילד,
שגם אם השלם עוד אינו
זה לא מבטל את החלקים
ממנו הוא הורכב.
והיו לנו חלקי רגעים
מושלמים.
בהם אני נתתי לך
ואתה נתת לי
ויחד הרכבנו את השלם.
II- ונכון, זה קשה לראות
כיצד בניין עליו שקדת רבות
מתפרק.
אבל אתה יודע ילד?
לא תמיד זה בגלל שהחלקים
לא מתאימים.
אולי זה רק סימן
שהם
13
שירה
שָׁקְעָה חַמָּה הַמְּאִירָה
י' בטבת תש"ע (27.12.2009)
בעזהי"ת.
דּוֹדִי יָרַד לְגַנּוֹ, לַעֲרֻגוֹת הַבֹּשֶׂם--לִרְעוֹת, בַּגַּנִּים, וְלִלְקֹט, שׁוֹשַׁנִּים. [שיר השירים, ו', ב']
שָׁעוֹת סְפוּרוֹת לִפְנֵי
שְׁקיעָתַה
יָרַד הוּא לְגָנוֹ.
יָדוֹ רִפְרְפָה עַל פְּנֵיהֶם
נֶעֶצְרָה עַל אֶחָד
מֵהֶם. קָטַףוְשָׁקְעָה חַמָּה הַמְּאִירָה.
דּוֹדִי יָרַד לְגַנּוֹ, לַעֲרֻגוֹת הַבֹּשֶׂם--לִרְעוֹת, בַּגַּנִּים, וְלִלְקֹט, שׁוֹשַׁנִּים. [שיר השירים, ו', ב']
שָׁעוֹת סְפוּרוֹת לִפְנֵי
שְׁקיעָתַה
יָרַד הוּא לְגָנוֹ.
יָדוֹ רִפְרְפָה עַל פְּנֵיהֶם
נֶעֶצְרָה עַל אֶחָד
מֵהֶם. קָטַףוְשָׁקְעָה חַמָּה הַמְּאִירָה.
7
שירה
שַׂמְתִּי לִבִּי
ט"ו באלול תשס"ט (4.9.2009)
בעזהי"ת.
כַּמָּה רָחַקְתִּי מִמְּךָ.
וּבְהוֹלְכִי לְאָחוֹר
[לְאַט לְאַט, אֲבָל
בָּטוּחַ. בְּלִי לָשִׂים לֵב]
שַׂמְתִּי לִבִּי כִּי
רָחַקְתִּי גַּם מֵעַצְמִי.
הֲרֵי נִשְׁמַתִּי אַחַת
הִיא-אַתָּה.
וְכַאֲשֶׁר סָבִיב הִתְבּוֹנַנְתִּי
וְגִלִּיתִי כִּי שׁוּב אֵינִי
אֵלֶיךָ מְחֻבֶּרֶת, חַשְׁתִּי
כְּאֵב נוֹקֵב
אֵי שָׁם בִּפְנִים.
כְּמֵההַ
כַּמָּה רָחַקְתִּי מִמְּךָ.
וּבְהוֹלְכִי לְאָחוֹר
[לְאַט לְאַט, אֲבָל
בָּטוּחַ. בְּלִי לָשִׂים לֵב]
שַׂמְתִּי לִבִּי כִּי
רָחַקְתִּי גַּם מֵעַצְמִי.
הֲרֵי נִשְׁמַתִּי אַחַת
הִיא-אַתָּה.
וְכַאֲשֶׁר סָבִיב הִתְבּוֹנַנְתִּי
וְגִלִּיתִי כִּי שׁוּב אֵינִי
אֵלֶיךָ מְחֻבֶּרֶת, חַשְׁתִּי
כְּאֵב נוֹקֵב
אֵי שָׁם בִּפְנִים.
כְּמֵההַ
6
שירה
וּלְעֵת עַרְבַּיִם---
ו' באב תשס"ט (27.7.2009)
בעזהי"ת.
שִׁירָתי, אַל נָא תִּבְכִּי
עוֹד. מְעַט, עוֹד רֶגַע,
חַכִּי.
וּלְעֵת עַרְבַּיִם,
מְעַט לִפְנֵי
אֲשֶׁר תִּשְׁקַע הַשֶּׁמֶשׁ,
אָבוֹא אֵלַיִךְ
וְאראךְ
שְׂמֵחָה וּמְאֻשֶּׁרֶת.
ומוּארת תְּחַיְּכִי אֵלַי
וְאֵדַע.
רַק אַתְּ.
שִׁירָתי, אַל נָא תִּבְכִּי
עוֹד. מְעַט, עוֹד רֶגַע,
חַכִּי.
וּלְעֵת עַרְבַּיִם,
מְעַט לִפְנֵי
אֲשֶׁר תִּשְׁקַע הַשֶּׁמֶשׁ,
אָבוֹא אֵלַיִךְ
וְאראךְ
שְׂמֵחָה וּמְאֻשֶּׁרֶת.
ומוּארת תְּחַיְּכִי אֵלַי
וְאֵדַע.
רַק אַתְּ.
8
שירה
בלעדיך---
כ"ה בסיוון תשס"ט (17.6.2009)
בעזהי"ת.
כמה גדול היה הכאב
בלעדיך. בדד הייתי.
אז חיפשתי לפרוק
ולא מצאתי
אף אחד שישמע,
אך ישתוק.
וזה כבש את כולי
עד שלא יכלתי יותר
ולקחתי וכתבתי.
נקשרתי אליך,
אז קשרתי מילים ומשמעויות
זו לזו.
נשברתי,
אז שברתי שורות.
כמה גדול היה הכאב
בלעדיך. בדד הייתי.
אז חיפשתי לפרוק
ולא מצאתי
אף אחד שישמע,
אך ישתוק.
וזה כבש את כולי
עד שלא יכלתי יותר
ולקחתי וכתבתי.
נקשרתי אליך,
אז קשרתי מילים ומשמעויות
זו לזו.
נשברתי,
אז שברתי שורות.
15
שירה
מוקצה מחמת מיאוס.
כ"ח באדר תשס"ט (24.3.2009)
בעזהי"ת.
הקיצוניים שבחבורה היינו.
מנודים על ידי
אחינו המתנכרים
לנו בשל דעותינו
השונות.
[פעם אמרו לי
שאנשים מפחדים
מהאמת]
נרדפים מכל
עבר, אדם ולאום
נאלצנו להסתתר
מפני המלשינים.
[איכה נוכל
באין אנשים
שיהינו לעזור?]
את פסיפס חיינו
מסרנו למען המולדת
בה לאחר זמן
מסרנו את נפשנו
ולעיתים,
אף הקרבנו ממש.
כי משורה משחרר רק
הקיצוניים שבחבורה היינו.
מנודים על ידי
אחינו המתנכרים
לנו בשל דעותינו
השונות.
[פעם אמרו לי
שאנשים מפחדים
מהאמת]
נרדפים מכל
עבר, אדם ולאום
נאלצנו להסתתר
מפני המלשינים.
[איכה נוכל
באין אנשים
שיהינו לעזור?]
את פסיפס חיינו
מסרנו למען המולדת
בה לאחר זמן
מסרנו את נפשנו
ולעיתים,
אף הקרבנו ממש.
כי משורה משחרר רק
6
שירה
יום דינך הגיע...
ט"ז באדר תשס"ט (12.3.2009)
בעזהי"ת.
יום דינך הגיע.
צאי החוצה, לשדות.
למנגינה הטבעית, השקטה.
חוצה מכל הרעש והשמחה
החיצוניים לך.
התחברי למה שבתוכך.
מצאי האם ישנן שם
שאריות חוט קרוע.
אם כן, סימן הוא שהגעת
למטרתך ליעד שהצבת
לעצמך.
המשיכי לפשפש.
ודאי תמצאי שם עוד
דברים שתוכלי לעבוד עליהם.
איתם.
זמנך דחוק. ולבינתיים-
המשיכי לשיר את שירת חייך...
לי [מותר, נכון?
יום דינך הגיע.
צאי החוצה, לשדות.
למנגינה הטבעית, השקטה.
חוצה מכל הרעש והשמחה
החיצוניים לך.
התחברי למה שבתוכך.
מצאי האם ישנן שם
שאריות חוט קרוע.
אם כן, סימן הוא שהגעת
למטרתך ליעד שהצבת
לעצמך.
המשיכי לפשפש.
ודאי תמצאי שם עוד
דברים שתוכלי לעבוד עליהם.
איתם.
זמנך דחוק. ולבינתיים-
המשיכי לשיר את שירת חייך...
לי [מותר, נכון?
16
שירה
*[בכי זה דבר---]
י"ב בטבת תשס"ט (8.1.2009)
בעזהי"ת.
בֶּכִי זֶה דָּבָר נוֹגֵעַ
ללֵב, פּוֹעֵם וְחַי
כְּמוֹ לֹא הִקְפִּיאוּ אוֹתוֹ מֵעוֹלָם.
שֶׁלִּי נֶעֱצַר בְּמַצָּב צְבִירָה שִׂנְאָה.
אַט-אַט הִפְשִׁיר הַקֶּרַח
וְהִתְגַּלָּה לֵב נוֹזֵל
מְחַפֵּשׂ דֶּרֶךְ הִתְמוֹדֵדוּת
[וְלִפְעָמִים גַּם בְּרִיחָה יְכוֹלָה לְהֵחָשֵׁב כְּכָּזוֹ]
אָז אַל תִּבְכֶּה.
אֲנִי בּוֹכָה בִּשְׁבִילְךָ.
בֶּכִי זֶה דָּבָר נוֹגֵעַ
ללֵב, פּוֹעֵם וְחַי
כְּמוֹ לֹא הִקְפִּיאוּ אוֹתוֹ מֵעוֹלָם.
שֶׁלִּי נֶעֱצַר בְּמַצָּב צְבִירָה שִׂנְאָה.
אַט-אַט הִפְשִׁיר הַקֶּרַח
וְהִתְגַּלָּה לֵב נוֹזֵל
מְחַפֵּשׂ דֶּרֶךְ הִתְמוֹדֵדוּת
[וְלִפְעָמִים גַּם בְּרִיחָה יְכוֹלָה לְהֵחָשֵׁב כְּכָּזוֹ]
אָז אַל תִּבְכֶּה.
אֲנִי בּוֹכָה בִּשְׁבִילְךָ.
7
שירה
בטרם תשקע השמש...
י"ח בתשרי תשס"ט (17.10.2008)
בעזהי"ת.
הַשֶּׁמֶשׁ שׁוֹקַעַת
וַאֲנִי יַחַד אִתָּהּ.
אוֹמְרִים שֶׁזְּמַן עוֹשֶׂה אֶת שֶׁלּוֹ.
זֶה נָכוֹן.
עָצוּב לִי וְחָשׁוּךְ לִי
בְּדִיּוּק כְּמוֹ בָּחוּץ.
אוֹמְרִים גַּם שֶׁזֶּה הַזְּמַן
שֶׁהַזִּכְרוֹנוֹת וְהַגַּעְגּוּעִים בָּאִים.
אָז לָמָּה אֲנַחְנוּ אוֹהֲבִים
לַעֲשׂוֹת לְעַצְמֵנוּ אֶת זֶה?
נָכוֹן שֶׁיֵּשׁ אַחַר כָּךְ זְרִיחָה.
אֲבָל לֹא תָּמִיד
הַשֶּׁמֶשׁ שׁוֹקַעַת
וַאֲנִי יַחַד אִתָּהּ.
אוֹמְרִים שֶׁזְּמַן עוֹשֶׂה אֶת שֶׁלּוֹ.
זֶה נָכוֹן.
עָצוּב לִי וְחָשׁוּךְ לִי
בְּדִיּוּק כְּמוֹ בָּחוּץ.
אוֹמְרִים גַּם שֶׁזֶּה הַזְּמַן
שֶׁהַזִּכְרוֹנוֹת וְהַגַּעְגּוּעִים בָּאִים.
אָז לָמָּה אֲנַחְנוּ אוֹהֲבִים
לַעֲשׂוֹת לְעַצְמֵנוּ אֶת זֶה?
נָכוֹן שֶׁיֵּשׁ אַחַר כָּךְ זְרִיחָה.
אֲבָל לֹא תָּמִיד
26
שירה
כל עוד הנר דולק..?
י"ב בסיוון תשס"ח (15.6.2008)
בעזהי"ת.
אתה אמרת שהזמן יעשה את שלו.
והוא לא.
הכאב רק גובר עם כל יום שעובר.
ולא ישוב.
את אשר נעשה לא נוכל כבר לתקן.
[את אשר נעשה לוּ נוכל רק לתקן]
ולהתקדם- אַין.
נכנסנו למבוך בלי מפה.
את היציאה נמצא?
אתה אמרת שהזמן יעשה את שלו.
והוא לא.
הכאב רק גובר עם כל יום שעובר.
ולא ישוב.
את אשר נעשה לא נוכל כבר לתקן.
[את אשר נעשה לוּ נוכל רק לתקן]
ולהתקדם- אַין.
נכנסנו למבוך בלי מפה.
את היציאה נמצא?
7
שירה
כי קולך ערב?
י"ג באייר תשס"ח (18.5.2008)
בעזהי"ת.
פליטת פה בלתי רצויה
גררה אחריה אוסף תגובות
בעת שתיקה ביננו.
אמון מופר עת מופרת דומיה.
ואני שיחררתי הלשון.
האם תבטח בי?
פליטת פה בלתי רצויה
ומאוויך הכמוסים הפכו לצחוק.
פליטת פה בלתי רצויה
גררה אחריה אוסף תגובות
בעת שתיקה ביננו.
אמון מופר עת מופרת דומיה.
ואני שיחררתי הלשון.
האם תבטח בי?
פליטת פה בלתי רצויה
ומאוויך הכמוסים הפכו לצחוק.
10
שירה
אביב חורפי
ג' באייר תשס"ח (8.5.2008)
בעזהי"ת.
ימים של חורף באו עליכם
פתאום באמצע האביב.
טיפות ירדו לרגליכם,
ואתה ידעת שדמעות הן.
לא גשמים.
[כוכבים מנצנצים בשמים.
לילה?]
ירדת לתהום והושטת יד.
קאט. המסך התחלף.
עכשיו השמש זורחת. הפרחים פורחים.
ימים של חורף באו עליכם
פתאום באמצע האביב.
טיפות ירדו לרגליכם,
ואתה ידעת שדמעות הן.
לא גשמים.
[כוכבים מנצנצים בשמים.
לילה?]
ירדת לתהום והושטת יד.
קאט. המסך התחלף.
עכשיו השמש זורחת. הפרחים פורחים.
7
קטע
זעקה אילמת
כ"ד בניסן תשס"ח (29.4.2008)
בעזהי"ת.
חיוכה הזוהר שכן תדיר על פניה.
ופניה- פני חרסינה.
עדינות, שבריריות.
היא נראתה תמיד כה זוהרת, שמחה.
אך רק עיניה העידו כי לא כך הוא הדבר.
עצב שכן בעיניה,
ועיניה- עיני התכלת
תמימות הן, טהורות.
וליבה- זך הוא, נקי.
אך קרוע לגזרים.
מחשב להישבר.
זעקי, יפתי!
השמיעי את קולך!
אך שפתיה חתומות,
ורק קול ליבה מהדהד לו עד היום.
זועק הוא זעקה
חיוכה הזוהר שכן תדיר על פניה.
ופניה- פני חרסינה.
עדינות, שבריריות.
היא נראתה תמיד כה זוהרת, שמחה.
אך רק עיניה העידו כי לא כך הוא הדבר.
עצב שכן בעיניה,
ועיניה- עיני התכלת
תמימות הן, טהורות.
וליבה- זך הוא, נקי.
אך קרוע לגזרים.
מחשב להישבר.
זעקי, יפתי!
השמיעי את קולך!
אך שפתיה חתומות,
ורק קול ליבה מהדהד לו עד היום.
זועק הוא זעקה
6
קטע
התפרצות
כ"ב בשבט תשס"ח (29.1.2008)
בעזהי"ת.
הר געש בעל שנתיים וחצי ימים התפרץ.
שנתיים וחצי כלאתי הלבה בתוכי,
מדחיקה את הזכרונות.
מסרבת להיזכר, לחשוב, להרגיש, לבכות.
גפרור ניצת, מדליק אש-להבה,
הולכת וגדלה, הולכת וגדלה.
והבכי -כמו דלק- מלבה האש.
נשרפת מבפנים.
יד מבקשת עזרה מושטת.
ואתה... לא באת.
הר געש בעל שנתיים וחצי ימים התפרץ.
שנתיים וחצי כלאתי הלבה בתוכי,
מדחיקה את הזכרונות.
מסרבת להיזכר, לחשוב, להרגיש, לבכות.
גפרור ניצת, מדליק אש-להבה,
הולכת וגדלה, הולכת וגדלה.
והבכי -כמו דלק- מלבה האש.
נשרפת מבפנים.
יד מבקשת עזרה מושטת.
ואתה... לא באת.
2
שירה
עַכְשָׁיו כְּבָר אֵין---
א' באייר תש"ע (15.4.2010)
בעזהי"ת.
לא'.
תודה על הכל.
אוהבת כל כך.
וַאֲנִי כֹּל כָּךְ רָצִיתִי
לְסַפֵּר לָךְ יַלְדָּה
כַּמָּה זֶה כוֹאֵב
רַק לְסַפֵּר
אֵיךְ זֶה יַלְדָּה
שֶׁלֹּא
דִּבַּרְנוּ עַל זֶה. הָעִקָּר
שֶׁעַכְשָׁיו כְּבָר אֵין
מַשֶּׁהוּ שֶׁחוֹסֵם.
אוּלַי בִּגְלַל זֶה הַדְּמָעוֹת
לֹא מַפְסִיקוֹת לִזְלוֹג...
הערה: השיר בכוונה ללא סימני פיסוק.
לא'.
תודה על הכל.
אוהבת כל כך.
וַאֲנִי כֹּל כָּךְ רָצִיתִי
לְסַפֵּר לָךְ יַלְדָּה
כַּמָּה זֶה כוֹאֵב
רַק לְסַפֵּר
אֵיךְ זֶה יַלְדָּה
שֶׁלֹּא
דִּבַּרְנוּ עַל זֶה. הָעִקָּר
שֶׁעַכְשָׁיו כְּבָר אֵין
מַשֶּׁהוּ שֶׁחוֹסֵם.
אוּלַי בִּגְלַל זֶה הַדְּמָעוֹת
לֹא מַפְסִיקוֹת לִזְלוֹג...
הערה: השיר בכוונה ללא סימני פיסוק.
6
שירה
כְּבָר לֹא יָד בְּיָד
כ"ח בכסלו תש"ע (15.12.2009)
בעזהי"ת.
אֲנָשִׁים קְרוֹבִים לִי
לוֹחֲשִׁים שֶׁאַתָּה
כְּבָר לָמַדְתָּ לָלֶכֶת
לְבַד.
אוֹמְרִים גַּם שֶׁאַתָּה
צוֹעֵד אַט אַט.
אוּלַי מְפַחֵד לִפֹּל
בִּלְעָדַיי.
וַאֲנִי, שְׂמֵחָה אֲנִי
לִראוֹתְךָ מִתְקַדֵּם
אַךְ נֶאֱלֶצֶת לְהִשָּׁאֵר
מֵרָחוֹק.
אֲנָשִׁים קְרוֹבִים לִי
לוֹחֲשִׁים שֶׁאַתָּה
כְּבָר לָמַדְתָּ לָלֶכֶת
לְבַד.
אוֹמְרִים גַּם שֶׁאַתָּה
צוֹעֵד אַט אַט.
אוּלַי מְפַחֵד לִפֹּל
בִּלְעָדַיי.
וַאֲנִי, שְׂמֵחָה אֲנִי
לִראוֹתְךָ מִתְקַדֵּם
אַךְ נֶאֱלֶצֶת לְהִשָּׁאֵר
מֵרָחוֹק.
11
שירה
רגע לפני...
ד' באלול תשס"ט (24.8.2009)
בעזהי"ת.
דֶּרֶךְ חֲדָשָׁה הִנְּךָ
כָּעֵת מַתְחִיל.
וַאֲנִי כֹּל כָּךְ רָצִיתִי
לִהְיוֹת לְצִדְּךָ
כַּאֲשֶׁר תֵּלֵךְ בָּהּ
וְלוּ כְּצוֹפָה מֵהַצַּד.
[רָצִיתִי.
אַךְ אֵינֶנִּי יְכוֹלָה.]
כֹּל שֶׁנּוֹתָר לִי
הוּא לְהִתְפַּלֵּל חֶרֶשׁ
כִּי תָשְׂכּיל
לִבְחֹר בַּנְּתִיבִים הַנְּכוֹנִים,
וּלְקַווֹת כִּי בְּסוֹף הַדֶּרֶךְ
אֶמְצָא אוֹתְךָ
קָרוֹב לְעַצְמְךָ.
דֶּרֶךְ חֲדָשָׁה הִנְּךָ
כָּעֵת מַתְחִיל.
וַאֲנִי כֹּל כָּךְ רָצִיתִי
לִהְיוֹת לְצִדְּךָ
כַּאֲשֶׁר תֵּלֵךְ בָּהּ
וְלוּ כְּצוֹפָה מֵהַצַּד.
[רָצִיתִי.
אַךְ אֵינֶנִּי יְכוֹלָה.]
כֹּל שֶׁנּוֹתָר לִי
הוּא לְהִתְפַּלֵּל חֶרֶשׁ
כִּי תָשְׂכּיל
לִבְחֹר בַּנְּתִיבִים הַנְּכוֹנִים,
וּלְקַווֹת כִּי בְּסוֹף הַדֶּרֶךְ
אֶמְצָא אוֹתְךָ
קָרוֹב לְעַצְמְךָ.
8
שירה
[במבטך...]
א' באב תשס"ט (22.7.2009)
בעזהי"ת.
"את עדיין ילדה
את ודאי לא יודעת
את אשר שתי עינייך מבקשות.
את עדיין ילדה
את ודאי לא יודעת
שידי את ידייך מחפשות."
יַלְדָּתִי, הִנָּךְ
עוֹד תָּמַהּ וְזָכָּה
וְאֵינֵךְ מְבִינָה
אֶת גֹּדֶל בַּקָּשָׁתֵךְ
אֲשֶׁר אַתְּ מְבַקֶּשֶׁת
מְעימי.
לֹא, אֵינֵךְ צְרִיכָה
לְהכְבּיר בְּמִלִּים.
מַבָּטֵךְ הַכּוֹאֵב לִי
אוֹמֵר יוֹתֵר
"את עדיין ילדה
את ודאי לא יודעת
את אשר שתי עינייך מבקשות.
את עדיין ילדה
את ודאי לא יודעת
שידי את ידייך מחפשות."
יַלְדָּתִי, הִנָּךְ
עוֹד תָּמַהּ וְזָכָּה
וְאֵינֵךְ מְבִינָה
אֶת גֹּדֶל בַּקָּשָׁתֵךְ
אֲשֶׁר אַתְּ מְבַקֶּשֶׁת
מְעימי.
לֹא, אֵינֵךְ צְרִיכָה
לְהכְבּיר בְּמִלִּים.
מַבָּטֵךְ הַכּוֹאֵב לִי
אוֹמֵר יוֹתֵר
11
שירה
בית זה תמיד בית...
י"ב בניסן תשס"ט (6.4.2009)
בעזהי"ת.
וְזֶה לֹא מְשַׁנֶּה כַּמָּה הַזְּמַן עוֹבֵר.
כִּי בַּיִת זֶה תָּמִיד בַּיִת.
גַּם אַחֲרֵי שֶׁעָבְרוּ לָהֶם
שָׁלֹשׁ וּקְצָת שָׁנִים.
וְזֶה גַּם לֹא מְשַׁנֶּה כַּמָּה שָׁכַחְתָּ.
כִּי תָּמִיד יֵשׁ מִישֶׁהוּ שֶׁיָּבוֹא וְיַזְכִּיר.
וַהֲכִי זֶה לֹא מְשַׁנֶּה
כַּמָּה רָחַקְתָּ.
כִּי תָמִיד יֵשׁ מִישֶׁהוּ שֶׁיָּבוֹא וְיַחֲזִיר.
וְזֶה לֹא מְשַׁנֶּה כַּמָּה הַזְּמַן עוֹבֵר.
כִּי בַּיִת זֶה תָּמִיד בַּיִת.
גַּם אַחֲרֵי שֶׁעָבְרוּ לָהֶם
שָׁלֹשׁ וּקְצָת שָׁנִים.
וְזֶה גַּם לֹא מְשַׁנֶּה כַּמָּה שָׁכַחְתָּ.
כִּי תָּמִיד יֵשׁ מִישֶׁהוּ שֶׁיָּבוֹא וְיַזְכִּיר.
וַהֲכִי זֶה לֹא מְשַׁנֶּה
כַּמָּה רָחַקְתָּ.
כִּי תָמִיד יֵשׁ מִישֶׁהוּ שֶׁיָּבוֹא וְיַחֲזִיר.
10
שירה
[*שאלות רטוריות]
כ"ג באדר תשס"ט (19.3.2009)
בעזהי"ת.
שאלתי.
ענית.
נפלתי.
הסכמת.
שאלות רטוריות אצלי
הן עניין שבשגרה.
[מסתבר שעד אתמול]
לתומי שאלתי את השאלה.
לא ידעתי כי תעורר
היא דובים ישנים.
כחלום אז היה
נדמה לי כי השבת.
נפלתי. אך לא ראית.
לטפשותי-
את עצמי הפלתי
לעיניך.
שאלתי.
ענית.
נפלתי.
הסכמת.
שאלות רטוריות אצלי
הן עניין שבשגרה.
[מסתבר שעד אתמול]
לתומי שאלתי את השאלה.
לא ידעתי כי תעורר
היא דובים ישנים.
כחלום אז היה
נדמה לי כי השבת.
נפלתי. אך לא ראית.
לטפשותי-
את עצמי הפלתי
לעיניך.
5
שירה
הבטחנו...
ד' בשבט תשס"ט (29.1.2009)
בעזהי"ת.
וְהִבְטַחְנוּ אֶחָד לַשֵּׁנִי שיִכְאַב
כשהַחוּט יִמָּתַח.
אֲבָל עַכְשָׁיו לֹא כוֹאֵב.
וְזֶה מוּזָר לִי.
אֲנַחְנוּ רְחוֹקִים וְלֹא כוֹאֵב.
אוּלַי סְתָם הַחוּט נִקְרַע...
לך, בהמון הזדהות ואהבה.
וְהִבְטַחְנוּ אֶחָד לַשֵּׁנִי שיִכְאַב
כשהַחוּט יִמָּתַח.
אֲבָל עַכְשָׁיו לֹא כוֹאֵב.
וְזֶה מוּזָר לִי.
אֲנַחְנוּ רְחוֹקִים וְלֹא כוֹאֵב.
אוּלַי סְתָם הַחוּט נִקְרַע...
לך, בהמון הזדהות ואהבה.
8
שירה
עכשיו תורכם
י"ט בחשוון תשס"ט (17.11.2008)
בעזהי"ת.
מה אנו ומה חיינו.
תשובתנו נחושה.
נצח ירושלים.
הלא תדעו כשתראו
[שישים ואחת שנים אחרי]
את שעליו הקזנו דם
משך חמש שנים
ובעיקר יום אחרון אחד.
מנותקים מהכלל
ומהפרטים הקרובים לליבנו
עמדנו בדד במצור
החונק אט-אט
באין מי שיכנס.
[לא רכב ולא תקווה]
שקעה-זרחה השמש
ויום אחרון הגיע.
נלחמים עד כלה הכל
[מלבד כוחות]
אך לבסוף נאלצנו
מה אנו ומה חיינו.
תשובתנו נחושה.
נצח ירושלים.
הלא תדעו כשתראו
[שישים ואחת שנים אחרי]
את שעליו הקזנו דם
משך חמש שנים
ובעיקר יום אחרון אחד.
מנותקים מהכלל
ומהפרטים הקרובים לליבנו
עמדנו בדד במצור
החונק אט-אט
באין מי שיכנס.
[לא רכב ולא תקווה]
שקעה-זרחה השמש
ויום אחרון הגיע.
נלחמים עד כלה הכל
[מלבד כוחות]
אך לבסוף נאלצנו
14
שירה
משחק ברְגָשׁוֹת
כ"ט בתמוז תשס"ח (1.8.2008)
בעזהי"ת.
אַתָּה זוֹכֵר אוֹתְךָ יֶלֶד
קָטָן, עִם עֵינַיִים פְּשׁוּטוֹת וְּתְּמִימוֹת.
מְשַׂחֵק בְּבּוּבּוֹת
אֲמִיתִּיוֹת כִּמְעַט כְּמוֹ עוֹלָמֵנוּ.
הִתְבַּגַרְתָּ מֵאָז, אַתָּה יוֹדֵעַ?
וְעַכְשָׁיו אַתָּה מְשַׂחֵק
בָּעוֹלָם הָאֲמִיתִּי.
בְּבּוּבָּה שֶׁכְּבָר חָדְלָה לִהְיוֹת כָּזוֹ.
וְאוּלַי אַתָּה מְשַׂחֵק
בְּלִי כַּוָּנָה,
בְּלִי לָדַעַת אֶת חֻקֵּי
אַתָּה זוֹכֵר אוֹתְךָ יֶלֶד
קָטָן, עִם עֵינַיִים פְּשׁוּטוֹת וְּתְּמִימוֹת.
מְשַׂחֵק בְּבּוּבּוֹת
אֲמִיתִּיוֹת כִּמְעַט כְּמוֹ עוֹלָמֵנוּ.
הִתְבַּגַרְתָּ מֵאָז, אַתָּה יוֹדֵעַ?
וְעַכְשָׁיו אַתָּה מְשַׂחֵק
בָּעוֹלָם הָאֲמִיתִּי.
בְּבּוּבָּה שֶׁכְּבָר חָדְלָה לִהְיוֹת כָּזוֹ.
וְאוּלַי אַתָּה מְשַׂחֵק
בְּלִי כַּוָּנָה,
בְּלִי לָדַעַת אֶת חֻקֵּי
12
שירה
בתוכי פנימה
ז' בסיוון תשס"ח (10.6.2008)
בעזהי"ת.
אני עומדת מולך
שבורה.
רק רוצה שתחבק אותי
שתגן עלי.
אתה עומד מולי
תוהה
ממי אתה צריך לגונן עלי.
יבוא יום ותדע
שהאויב הכי גדול שלי
הוא אני עצמי.
אני עומדת מולך
שבורה.
רק רוצה שתחבק אותי
שתגן עלי.
אתה עומד מולי
תוהה
ממי אתה צריך לגונן עלי.
יבוא יום ותדע
שהאויב הכי גדול שלי
הוא אני עצמי.
9
שירה
ללא מענה
ו' באייר תשס"ח (11.5.2008)
בעזהי"ת.
ואתה עומד לך שם
תלוי בין שמיים וארץ.
ואתה עומד לך שם
דומם. מחכה להזדמנות לשאול.
*
אני עמדתי שם, מולך,
לא מוכנה לתפקיד שהפלת עלי.
ואתה פשוט שאלת.
מי אני, מה תפקידי.
אני עמדתי שם, מולך,
ולא ידעתי מה לענות.
אמנם לא יכלתי לעזור,
אבל כאבתי את כאבך.
אני עמדתי שם, מולך.
ואתה עומד לך שם
תלוי בין שמיים וארץ.
ואתה עומד לך שם
דומם. מחכה להזדמנות לשאול.
*
אני עמדתי שם, מולך,
לא מוכנה לתפקיד שהפלת עלי.
ואתה פשוט שאלת.
מי אני, מה תפקידי.
אני עמדתי שם, מולך,
ולא ידעתי מה לענות.
אמנם לא יכלתי לעזור,
אבל כאבתי את כאבך.
אני עמדתי שם, מולך.
7
שירה
הזיות
כ"ד בניסן תשס"ח (29.4.2008)
בעזהי"ת.
עֵינֵיךָ הַזּוֹהֲרוֹת עוֹד מִסְתַּכְּלוֹת עָלַי.
שְׂפָתֵיךָ עוֹד נִמְתָּחוֹת לְעֵבְרִי בְּחִיּוּךְ מְבוּיָש.
[וְזֶה בִּכְלָל לֹא מְשַׁנֶּה שֶׁעַד עַכְשָׁו אֲפִלּוּ לֹא רָאִיתָ אוֹתִי]
כָּחֹל שֶׁל יָם וְחוּם שֶׁל אֲדָמָה
נִּפְגָּשִׁים יַחַד בְּשָׂדֶה עָשׂוּי דמיונות
מְחַכִּים לְהַשְׁלָמָה.
עֵינֵיךָ הַזּוֹהֲרוֹת עוֹד מִסְתַּכְּלוֹת עָלַי.
שְׂפָתֵיךָ עוֹד נִמְתָּחוֹת לְעֵבְרִי בְּחִיּוּךְ מְבוּיָש.
[וְזֶה בִּכְלָל לֹא מְשַׁנֶּה שֶׁעַד עַכְשָׁו אֲפִלּוּ לֹא רָאִיתָ אוֹתִי]
כָּחֹל שֶׁל יָם וְחוּם שֶׁל אֲדָמָה
נִּפְגָּשִׁים יַחַד בְּשָׂדֶה עָשׂוּי דמיונות
מְחַכִּים לְהַשְׁלָמָה.
9
שירה
מַעְיָן חתום
ב' באדר ב׳ תשס"ח (9.3.2008)
בעזהי"ת.
וְאִם כִּי לִפְעָמִים
נִדְמֶה לְךָ
שֶׁיָּם נשקף לוֹ מֵעֵינַי,
אֵין זֶה אוֹמֵר
שֶׁלֹּא צְמֵאָה אֲנִי
לְטִפַּת מַיִם
מִמַּעְיָן הַחַיִּים, מִמַּעְיָן הָאֱמֶת.
וְאִם כִּי לִפְעָמִים
נִדְמֶה לְךָ
שֶׁיָּם נשקף לוֹ מֵעֵינַי,
אֵין זֶה אוֹמֵר
שֶׁלֹּא צְמֵאָה אֲנִי
לְטִפַּת מַיִם
מִמַּעְיָן הַחַיִּים, מִמַּעְיָן הָאֱמֶת.
7
שירה
כשתבוא
כ"ב בשבט תשס"ח (29.1.2008)
בעזהי"ת.
"גַּן נָעוּל אֲחֹתִי כַלָּה"
"פָּתַחְתִּי אֲנִי לְדוֹדִי, וְדוֹדִי חָמַק עָבָר נַפְשִׁי, יָצְאָה בְדַבְּרוֹ--בִּקַּשְׁתִּיהוּ וְלֹא מְצָאתִיהוּ, קְרָאתִיו וְלֹא עָנָנִי."
וכשתבוא,
שׁוּב לֹא אֶפְתַח הַדֶּלֶת לִרְוָחָה.
כְּשֶׁפָּתַחְתִּי, משוועת לְעֶזְרָה,
הפנת אֶת גבך.
וכשתבוא,
אֶנְעַל דֶּלֶת לִבִּי בְּשִׁבְעָה מַנְעוּלִים,
בַּל תִּפְתַח יָדִי פֶּתַח שֶׁאֵינוֹ
"גַּן נָעוּל אֲחֹתִי כַלָּה"
"פָּתַחְתִּי אֲנִי לְדוֹדִי, וְדוֹדִי חָמַק עָבָר נַפְשִׁי, יָצְאָה בְדַבְּרוֹ--בִּקַּשְׁתִּיהוּ וְלֹא מְצָאתִיהוּ, קְרָאתִיו וְלֹא עָנָנִי."
וכשתבוא,
שׁוּב לֹא אֶפְתַח הַדֶּלֶת לִרְוָחָה.
כְּשֶׁפָּתַחְתִּי, משוועת לְעֶזְרָה,
הפנת אֶת גבך.
וכשתבוא,
אֶנְעַל דֶּלֶת לִבִּי בְּשִׁבְעָה מַנְעוּלִים,
בַּל תִּפְתַח יָדִי פֶּתַח שֶׁאֵינוֹ
9